PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
POZNALI
JSME SE
TI DVA
POZNALI MNOHO LIDÍ
STRÁVILI SPOLU SPOUSTU ČASU
A PŘEČETLI MNOHO KNIH
PROCHÁZELI SE, CESTOVALI, ČETLI
LÁSKA, ČAS, PŘÁTELSTVÍ, KOMUNIKACE
ZNOVU OTEVÍRÁM KNIHU O TOBĚ
Autoři se naučili vydávat e-knihy
a přizpůsobovat se novým směrům.
Snaží se držet krok s měnícím se trendem.
DÍL 14
Eun-ho.
Dan-i dala výpověď.
Jak to myslíš, že dala výpověď?
Řekni mi, co se přesně stalo.
Totiž...
Dnes ráno se stalo něco...
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
Tvař se jakoby nic.
Buď statečná.
Nesmíš se stydět, Dan-i.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dobré ráno.
Ahoj, Dan-i.
Ahoj.
Dnes je velmi teplo, že?
Ano, to je.
Dobrý den.
Potřebujete to zkopírovat? Pomůžu vám.
Není třeba. Není to nic těžkého.
Já si to udělám.
Asi nám došel čaj.
Došel nám čaj, viďte? Nějaký přinesu.
Ne, to je v pořádku. Budu pít tohle.
Dan-i.
Ano?
Pojďte sem.
Odneste to panu Jo na zahraniční literaturu.
Já teď mám jednání s paní Go.
- Jistě. - Díky.
Co je to s váma, lidi?
Vážně, co to do vás všech vjelo?
Už jsem to říkal mockrát. Chovejme se jako lidi, prosím.
Ale my to neděláme schválně.
Tohle je naše pracoviště.
Neříkalas, že Dan-i je tvoje kamarádka?
Proto jsem žádala, ať ji přeloží k nám.
Navrhla jsem to já.
A vůbec, hleď si svého, ano?
Už takhle mi to drásá srdce.
Ji-yul a Hoone, vás se to týká taky.
Nastoupili jste s ní.
O to hůř se teď cítíme.
Je mnohem schopnější než my.
My máme stálé místo,
a ona pracuje na smlouvu.
Připadám si, jako bych jí něco ukradla.
Vím, že se vedle ní všichni budete cítit nesví,
ale pan Cha smlouvu s ní neukončí.
Copak ho všichni neznáte?
A ta smlouva jí hned tak nevyprší.
Chovejte se jakoby nic, ano?
Jako kdyby se nic nestalo.
Nepostávejte tak.
A vy tam taky. Nepostávejte v hloučcích.
Vraťte se na místa.
Pan Bong mi dal nesprávný dokument.
Dal vám příkaz k výrobě.
Dan-i, dneska si zajdeme na oběd.
Znám lokál, kde dělají moc dobré kimči.
Hae-rin, nemáte dnes pracovní oběd s naším autorem Park Seong-yongem?
Pan Bong s paní Seo půjdou taky. Třeba podepíše další smlouvu.
Jistě.
Na ten oběd jsem zapomněla.
Moc se omlouvám.
Můžem si zajít zítra.
Dobře.
TAJEMSTVÍ ELLY A MICHY
Zdravím, pane Lee. Máte se dobře?
Jak to myslíte?
Ta kniha se stále prodává na pultech?
Byli jste už na obědě?
Ahoj, Dan-i. Chutnalo ti?
Ano.
Ano, paní Go.
Proč jste to udělala, kčertu?
Prosím?
Informovala jste podporu prodeje, že pan Lee neobnovil smlouvu?
- Prosím? - Řekla jste jim, že už
Lee Jeong-seopa nedotiskujeme?
Dávno vypověděl smlouvu,
ale jeho kniha se pořád prodává v knihkupectvích.
Autor ji viděl a volal mi, aby zjistil, co se děje!
My už nedotiskujeme knihu pana Lee Jeong-seopa?
Taková informace mi nepřišla.
Předpokládal jsem obnovení smlouvy
- a nechal dotisknout 5 000 výtisků. - Cože? 5 000?
Propána.
Tak to jsme v háji. Totálně.
Odpovězte.
Rozeslala jste tu zprávu, nebo ne?
Ano.
Požádala jsem o to Dan-i.
Vzpomínáte? Požádala jsem vás,
ať na podporu prodeje pošlete zprávu o ukončení smlouvy.
Takovou zprávu jsem nikdy nedostala.
Žádala jsem vás o to před autorským čtením paní Yu.
Jak to bylo?
Pardon. Nevzpomínám si, že...
Vy jste na to zapomněla?
Chápu, že to autorské čtení bylo důležité,
ale nejdřív jste měla zařídit tohle.
Totiž...
Opravdu si nevzpomínám.
- Song-i. - Ano.
Jako pověřená osoba jste to měla překontrolovat a dohlédnout na to.
Proč žádáte o tak důležitou věc smluvního pracovníka?
Buďte vděčná, že pan Lee je gentleman.
Víte, že to mohlo skončit žalobou, že?
Dan-i jasně řekla, že...
Nejdřív zavolejte panu Lee a omluvte se mu.
S podporou prodeje už promluvím sama.
Té knihy se dělá třináctý dotisk. Proč jsme se rozhodli skončit?
Časy se změnily.
Měli jsme s ní problémy kvůli patriarchálnímu vyznění a tak dál.
Asi to neunesla.
A rovnou dala výpověď.
Už odešla z práce?
Zrovna si balí věci.
VÝPOVĚĎ
Myslela jsem, že kvůli panu Cha
tu smlouvu s ní vůbec nepůjde ukončit.
Možná je to tak nejlepší.
V takových chvílích jsem prezidentem firmy strašně nerad.
Omlouvám se, že odcházím tak náhle.
A díky za veškerou pomoc.
Jistě.
Promluvím s panem Cha a ještě se s vámi spojím.
Zajdeme se spolu někam najíst.
Dobře.
Sbohem, Dan-i.
Tvrdě pracuj.
Budu.
Ukažte, vezmu vám to.
Ne, to je v pořádku.
Pomůžu vám.
Doprovodím vás na zastávku.
Díky, slečno Song.
Opravdu jste mě povzbudila. Díky vám se cítím líp.
Zavolám vám.
Musíte mi zvedat telefon, jasné?
Dobře.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO ZALOŽENO 2009
Slečno Song.
To už stačí.
Dál už půjdu sama.
Ale kdepak. Doprovodím vás až na zastávku.
Máte ještě schůzku.
Tak běžte.
Díky za všechnu poctivou práci.
Hodně jsem se od vás naučila.
Pracovala jste velmi tvrdě.
Děkuji vám.
Není zač.
Taky děkuji.
- Ahoj, Eun-ho. - Kde je Dan-i?
Právě odešla. Je na zastávce.
Dan-i!
Prý jsi dala výpověď.
Pojď sem.
Jízdné stojí 1 250 wonů,
takže cesta do práce autobusem vyjde na 2 500 wonů denně.
Řekněme, že měsíc má 20 pracovních dnů.
Takže jen za dopravu utratím 50 000 wonů.
A taky musím pít kávu,
chodit do kina
a do restaurace s kamarádkami.
Ještě nájem.
Nájem dělá 500 000 wonů měsíčně.
Nezapomeň na účet za telefon.
No jasně. Účet za telefon.
A co voda,
elektřina,
plyn
- a další účty? - Proč musím platit i tohle?
Říkalas, že zaplatíš nájem, když budu spát v sauně.
Jasně, 500 000 wonů.
Musíme vymyslet způsob,
jak bydlet společně a o nájem se dělit.
Fakt ti to nebude vadit?
Jasně, vůbec mě nepřitahuješ.
Sto padesát...
Pořád nic necítíš?
Nic.
Nevydržím to.
Strašně mě přitahuješ.
Říkals, že vypadám staře.
To mi nevadí.
Jsi neuvěřitelně krásná.
Nebezpečně krásná.
4F PARK, 3F SAUNA 2F SALONEK, 1F SAUNA
Pořád přespává v sauně.
Domů se vrací ráno
a po práci jde zase do sauny.
Takhle teď vypadají jeho dny.
Já to věděla.
Do takového břídila by se Ji-yul nikdy nezamilovala.
- Co budeme dělat? - Necháme je být.
Brzy se nastěhuje zpátky.
Ji-yul bez peněz nevydrží.
Dceru znám jako svoje boty.
„Každý z nás je hvězdou putující vesmírem.
Jsme hvězdami, které se ztratily a skončily zde
po cestě širým vesmírem.“
„Ne, to není pravda.
Jsme hvězdy, jejichž dráhy se nakonec právě teď proťaly,
protože jsme si chyběly a dlouho jsme po sobě toužily.“
„To z nás dělá zázračné hvězdy.“
„Hvězdy putující po obloze se jen třpytí.
Nikdy nejsou smutné ani osamělé.“
„My jsme však hvězdami, jež občas bývají osamělé a smutné.
Hvězdami, které cítí lítost.“
„A proto jsme...
jako hvězdy tak nádherní.“
Ta knížka se mi líbí.
Tak si čti dál. Já si půjdu lehnout.
Dobrou noc.
CHCI VÁM PŘEDAT NEJGENIÁLNĚJŠÍ MYŠLENKY
Jak já nesnáším,
když vždycky zčervenám.
Asi mám problém.
Určitě je to nemoc.
Určitě.
Jejda! Zaspala jsem!
No jasně.
Dala jsem výpověď.
- Vyspala ses dobře? - Ano.
Nejsi dojatá?
Přichystal jsem své dívce hostinu.
To všechno ty?
No, smažené ančovičky a kimči byly v lednici.
Musíš být šťastná, že máš takového kluka.
Vypadá to moc dobře.
Tak jo.
Řekni mi, co chceš.
Cože?
Za prvé.
Milence, který ti svou lásku dává najevo penězi?
Můžu si koupit všechno, co chci?
Ano, kup si, co chceš.
Nebo za druhé.
Milence, který tě pomstí?
Jak?
To je jednoduché. Zajdu do práce,
zavolám panu Kimovi a řeknu:
„Jsem Cha Eun-ho, autor bestsellerů.
A chci vypovědět smlouvu na své knihy.
Na sérii Krvavá smlouva, na sérii Vesmír
i na sérii Lidé. Na všechno.
Práva k vydání převedu na Wolmyeong, na vašeho nepřítele!
S Gyeoroo už nic nepodepíšu.“
Budu si tvrdě stát za svým. Ve firmě
to nejmíň na měsíc vyvolá chaos.
To neuděláš.
Za třetí.
Přítele, který se svou dívkou zůstane celý den,
než se začne cítit líp.
Musíš chodit do práce.
Nepůjdu. Jestli chtějí, ať mě vyhodí.
Závidím ti.
Máš nad nimi navrch.
Promiň. Neměl jsem to říkat.
Po pravdě řečeno jsem se jen chvástal.
Napsal jsem panu Bongovi, že si beru volno.
- Vážně nikam nemusíš? - Ne.
Takže...
- Volím třetí možnost. - Trojku.
Zůstaň se mnou celý den doma.
CHA EUN-HO: VOLNO
Šéfredaktor je teď určitě naštvaný.
To proto, že má tak rád lidi.
Evidentně protestuje.
Přijal jste její výpověď, když tady nebyl.
Proč to vyčítáte mně?
Já jsem tyhle předpisy nevymyslel.
- Dohodli jsme se na nich spolu. - Pojď.
Jo, už jsem byl na odchodu.
CHA EUN-HO: VOLNO
To si vážně musel brát dneska volno?
To bude knoflík paní Go.
Paní Go, můžete vstát?
Zase vám upadl knoflík.
Přišiju vám ho.
Tu košili si můžete nechat.
Který knoflík to je?
ŘEDITELKA GO YU-SEON
Tak prosím, přišijte mi ho.
Vím, že je to od vás jen projev
laskavosti.
Ještě nikdy jsem
knoflík
nepřišívala.
To, že jste žena, ještě neznamená, že musíte umět šít.
Já se to naučit musel, protože jsem vdovec s dětmi.
Neumím ani nic jiného.
No a? Jste dobrá ve své práci.
Ani nevíte, jak jsem rád,
že tady pracujete.
Mnohokrát mi naše firma připadá
spíš jako žvanírna než jako pracoviště.
Ale myslím, že je to nakonec dobře.
Je důležité, aby se zaměstnanci mohli svobodně vyjádřit.
Nicméně...
musíme najít rovnováhu.
A vy jste ta protiváha.
Gyeoroo se dostalo tam, kde je,
bez jakýchkoliv zádrhelů,
a podle mě je to i vaší velkou zásluhou.
Takže vám navždy budu vděčný.
Mám vůči vám
pocit zodpovědnosti.
Jak to myslíte?
To víte, paní Go.
Když jste sem nastoupila, byla jste oslnivě krásná.
Ale celé mládí jste strávila výrobou knih.
Chcete říct, že už krásná nejsem?
Ne, to jsem...
Vidíte. Hotovo.
Počkejte. Nůžky.
Tamhle jsou. Tam.
Podržíte mi to?
Proč mě nenapadlo vzít na to nůžky?
A je to.
Díky.
Až zase upadne, řekněte.
Přišuju vám ho.
Díky.
Bože, tady je horko.
Proč nečteš?
Nebaví tě to?
Dívám se na něco, co je mnohem zábavnější
a krásnější než komiks.
Na co?
Na svou dívku.
Jau, to bolí.
Nedělej to.
Co?
- Nedělej to. - Já nic nedělám.
Jsi mazaný.
A co kdybychom
si dali pivo?
Jaké to je?
Úžasné.
Dočetlas?
Ano.
Dočetlas?
ODESÍLATEL: PARK JUNG-HOON
ADRESÁT: NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
RUKOPIS ROMÁNU
Oba jejich stoly
jsou prázdné.
Ach bože.
Já se zblázním!
Nechápu, že jsem zase přijela do téhle čtvrti.
SETKÁNÍ S AUTOREM KANG BYEONG-JUNEM
KANGŮV POSLEDNÍ ROMÁN HRDINOVÉ
HRDINOVÉ
KANGŮV POSLEDNÍ ROMÁN HRDINOVÉ
Sakra, už je tady zas.
Řekl jsem, ať sem nechodíte.
Totiž,
řekl jste, ať vám nevolám, a to jsem dodržela.
A řekl jste, ať za vámi nechodím,
takže jsem nešla přímo k vám.
Ale jinak vám to tady snad nepatří.
Tak si tu klidně zůstaňte. Jako že jsem vás neviděl.
- Pusťte. - Vyhodím to za vás.
Neobtěžujte se. Dám to tam sám.
Vyhodím to za vás. Ukažte.
No to snad...
Kam to vyhodíte? Odnesu to tam sám.
Přišla jsem do vaší čtvrti a uškodila vám.
A obtěžovala vás.
Tak aspoň vezmu ten pytel a vyhodím ho za vás
ve své čtvrti.
Vyhodím si ho sám.
Ty odpadky! Odnesu vám je z očí.
- Pusťte. - Vyhodím je.
- Pustíte to laskavě? - Já je za vás vyhodím!
- Hej! - Propána.
Omlouvám se.
Bože můj.
Poslouchejte, slečno.
Myslel jsem, že máme mnoho společného.
Ale to jsem se pletl. Neklape to.
Od této chvíle se bavme jen o práci.
Jsem tu kvůli tresce a sépii.
Vás nezajímá,
kdo to je?
Sépie je Dan-i.
A jestli je Dan-i sépie,
kdopak je asi treska?
Takže
treska je Eun-ho?
Ten darebák.
Věděl jsem, že to nějak smrdí.
Měla jsem toho tolik na srdci,
ale nebylo s kým se o tom bavit.
Dostala jsem hrozný vztek
a chtěla jsem, ať Eun-ho a Dan-i trpí.
Jenže potíž je v tom,
že je mám oba strašně ráda.
Znamená to, že jim musíme dávat požehnání?
Ne, s tím ať nepočítají.
Hodně dlouho jsem byla do Eun-hoa zamilovaná.
Tři roky se mi líbil.
Copak jsem ti to neříkal?
Tři roky jsou absolutně nic.
Ale
proč jsem nikdy neměla pocit,
že ti dva
se znají už dlouho?
Protože jsi trochu pomalejší.
Mluv za sebe. Ty jsi taky nevěděl,
kdo je ta treska.
Máš pravdu.
Proč jsme tak slabomyslní?
Vidíš? Máme spoustu společného.
Jo, asi jo.
Máme spoustu společného!
Jasně.
Už je pryč?
Ne, pořád jsem tady.
Co tam děláš?
Skládám puzzle.
Proboha.
Co vyvádíš?
Celou noc jsme spolu pili.
Napadlo mě, že si dáme vyprošťovací polívku.
Ale nemohla jsem jen tak čekat,
protože jsem se nudila.
Jednu už jsem složila.
Je to článek ze Světa literatury,
kde se pan Kang poprvé zmiňuje o Hrdinech.
Taky jsem si tu stránku nechala. Proč jsi to roztrhal?
A složila jsem ještě jednu.
„Yeong-ju se s knihou vyřítila na dvůr.
Hyeon běžela za ní.
Čiperný smích obou dívek
se rozléhal na malém dvorku.“
Myslím, že je to z nějakého románu.
Jak se asi...
Chtěla jsem všechno uklidit.
Dokonce jsem nakrmila Geum-biho.
Dáme si tu polívku.
Mám tam fazolkovou. Dáš si?
To se ví.
Když mě zveš...
Běž se umýt. Prostřu zatím stůl.
Jasně.
Kde že je koupelna?
Ne, tam ne. Tamhle.
A co je tam?
Bojíš se, že tam ukrývám mrtvolu?
Co to je, sakra?
Propána.
Není divu, že tě treska nechtěla.
Řekla jsem ti, ať o něm nemluvíš.
Tady...
už mě jednou odmítli.
A tohle je v Tedžonu.
Ale co na tom?
Práce je přednější.
Ve své situaci si nemůžu moc vybírat.
PANÍ GO
Ano, paní Go.
Moment, vždyť už tam nepracuju.
Co je? Co chcete?
Dan-i?
Ano?
Mluvte, poslouchám vás.
Můžeme se sejít?
Co si mám obléct?
Ne.
Tohle?
Co mám nejkřiklavějšího?
Mám se dobře, i když mě vyhodili. Měla bych se podle toho i obléct.
A přijdu o pět minut později.
Promiňte.
Dám si totéž co paní.
Samozřejmě.
Tak se zase vidíme.
Daří se vám?
Jistě.
Jak vidíte, mám se fajn.
Dáte si tu nohu dolů?
Nechce se mi.
Už nejste moje nadřízená.
Tu nohu dolů.
Tak co jste mi chtěla?
Ještě ty sluneční brýle.
Nechce se mi.
Sundat.
Mám ječné zrno.
Opravdu?
Tak ať je po vašem.
Přinesla jsem vám tohle, ale možná
si to vezmu zpátky.
Moment, prosím.
Už si je sundávám.
Stihla jsem si přečíst, co na té vizitce stojí.
To je kontakt na nějaké nakladatelství?
Vy mě někomu doporučíte?
Nemáte ječné zrno.
To byla jen taškařice
pro vaše pobavení.
Na.
ŘEDITEL NAM WON-SEOK
KNIHY PUREUNMAEUM
- „Knihy Pureunmaeum“? - Je to malá firma s pár zaměstnanci.
Jestli jste ochotná pořádně zabrat,
může vám to pomoct v kariéře.
- Máte zájem? - Ano.
Naprosto.
Tak pošlete životopis na tuhle adresu
a zavolejte tam.
Řekněte, že máte kontakt ode mě.
Ano, jistě.
A dobře se připravte.
Nebude to tam snadné.
Žádný strach. Znáte mě.
Víte, jak tvrdě pracuju.
Bude to těžké,
ale vydržte zhruba rok.
Naučte se všechno o knižním marketingu
a pak přejděte do větší firmy.
Doporučíte mi za rok nějakou?
Děkuji.
Děkuji vám.
- Díky. - Uvidíme.
Když budete dost dobrá.
Vynasnažím se.
KNIHY PUREUNMAEUM
ŘEDITEL NAM WON-SEOK
Za necelou hodinu se mi ozvali zpátky.
Zítra nastupuju.
Vůbec je neznám.
- Paní Go se s tím prezidentem zná? - Ano.
A navíc
nejsem v situaci, kdy si můžu vybírat.
Až získáš zkušenosti s knižním marketingem,
můžeš si sehnat lepší místo.
Proč v Gyeoroo nepřijímají zaměstnance se zkušenostmi?
Lidi z jiných nakladatelství se těžko přizpůsobují.
To není můj případ.
Já bych se přizpůsobila snadno.
Já vím.
Měl bych navrhnout změnu regulí.
Dan-i.
Ano?
Můžu...
spát dneska tady?
Cože?
Ne, to nemusíš.
Půjdu k sobě.
Dobrou noc.
Tak se převlíkni.
Převlíkni se do pyžama.
Aha, jasně.
Hned jsem tu.
A vážně
potřebuju pyžamo?
Počkej.
Zhasni.
Jasně, samozřejmě.
KNIHY PUREUNMAEUM
Kdo je tam?
Dobrý den.
Přejete si?
Jsem vaše nová zaměstnankyně Kang Dan-i.
Božínku!
Určitě jste měla náročnou cestu.
Není venku ještě zima?
Slyšel jsem na vás jen chválu.
Prý není nic, co byste nezvládla.
Tak to mi lichotí.
Takže vy dva jste...
Já jsem ředitel
a moje žena dělá finance.
Pokládáme všechny zaměstnance za rodinu.
Budeme se k vám tak chovat
a maximálně vás ve všem podporovat.
Váš stůl bude tady.
Pořádně jsem ho utřela, když jsem slyšela, že přijdete.
Mockrát díky.
Budu se snažit.
Můžete tu dělat marketing
nebo klidně i redaktorku.
Na tomhle místě si splníte sny.
Splním si sny.
Splním si svůj sen.
Děkuji vám za tu příležitost.
Prosím.
Dobrý den.
Pardon.
Co?
Seber se a upaluj.
Tohle je pekelná díra.
Uteč, dokud můžeš.
Radši umřít hlady než pracovat tady.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
Vezmu to. Vraťte se k práci.
- Ano, tady Gyeoroo... - Hej!
Na nic lepšího se nezmůžete?
Tomuhle říkáte „kniha“?
Dobrý den, pane. Jestli máte nějaký problém s...
Problém?
Kdo tam nasekal tolik překlepů?
Překlepů?
To si děláte legraci?
Pane, mohl byste mi říct
název knihy a čísla stránek?
Tak vy ani nevíte, co je to za knihu?
Nádherná vyhlídka.
- Tu knihu jsme nevydali my. - Prý „nádherná“, proboha!
Styďte se!
- To je snad vtip! - Pane.
Mohl byste mi neskákat do řeči?
Snažím se vám něco sdělit.
- Pane... - Budižkničemu!
Tak dost!
Proč mi tady nadáváte?
Tu knihu jsme nevydali my.
Zaměnil jste názvy. Vydalo ji nakladatelství Gyeol,
zatímco my jsme Gyeoroo.
Co? Ten hajzl mi to položil?
Sakra.
Takže Dan-i
bez reptání vyřizovala i všechny tyhle telefonáty.
Chybí mi.
Pane Bae, podal byste mi džus?
Rád bych, ale v lednici je pusto prázdno.
Já ji doplním.
Paní Seo, potřebujete něco?
Mám vlastní.
POMERANČOVÝ DŽUS
Jde to hůř, než jsem myslela.
Docházejí i svačinky.
Zřejmě proto se říká: „Z očí sejde, v srdce vejde.“
Jasně. Když tu teď není, moc se mi po ní stýská.
Stýská se mi po Dan-i.
Už tu není, tak si musíme zvykat.
Kdy už ji přestanete oplakávat? Měli bychom jít dál.
Mně se po ní stýská nejvíc.
Jak se má Dan-i?
Nastoupila do nové práce.
Ona má práci? Kde?
V malém nakladatelství.
Tak to je bezva.
Ale práce tam musí být vyčerpávající.
Když přijde domů, je tak utahaná, že...
Copak? Pokračuj.
Je ti jí líto, když vypadá tak utahaná?
Jasně. Proč mi je jí vlastně líto?
Proč šla po práci k tobě?
Vlastně nevím. Proč?
Nenávidím tě, abys věděl.
To je zvláštní. Proč šla vlastně ke mně?
Co to je?
Přesně to, co vidíš.
Chtějí, ať sepíšu
Nam Ju-minův školní volební program.
Ty taky musíš pomáhat jejich synovi?
Ještě musím vyrobit letáky.
Co jsem ti říkala? Že máš zavčas utéct.
Dobrý den, tady vydavatelství Pureunmaeum.
Prosím? Neuhrazené závazky?
Už čtyři měsíce?
Pan ředitel...
Řekni, že tu není.
Je to pravda.
Teď tady není. Bohužel tu teď není.
Omlouvám se. Na shledanou.
To byl grafik, se kterým jsme spolupracovali.
Prý mu nepřišel honorář.
Jistěže ne. Nezaplatili mu.
Dobrý den, tady Pureunmaeum...
Řeknete mi nejdřív, o co se jedná?
Tiskárna?
Pan Nam tady momentálně není. Promiňte.
Víš jistě, že nám zaplatí včas?
Ano, nám zaplatí včas.
Lépe řečeno,
oni platí, ale až tehdy,
když se jim pohrozí právníky a podobně.
Vydržím to tady rok,
získám zkušenosti a frnknu jinam.
Už jsem doma.
Ahoj.
Další těžký den v práci?
Myslela jsem, že umřu.
Jak tam vydržím rok?
Šéf je totální cvok, a aby toho nebylo málo, jeho žena je taky cvok.
Víš, co jsem dneska dělala?
Celý den jsem vyráběla šéfovu synovi letáky,
protože kandiduje na předsedu studentské rady.
Propána.
Vidím, že moje Dan-i měla fakt perný den.
Ale...
nad vodou mě držela jedna představa.
Že až přijdu domů, uvidím tady tebe.
- Mě? - Ano.
Konečně víkend.
Dva dny nemusím do práce.
No páni.
Běž se umýt. Je čas na večeři.
- Tak jo. - Tak jo.
- Pozor... - Jasně.
- Raz, dva, tři. - Dva, tři.
- Musíš zapojit záda. - Dobře.
- Raz, dva... - Tři.
Moment, proč vlastně...
Tohle je můj byt.
To je k nevíře.
Neměl bych si na to zvykat. Sakra.
Ji-yul.
Ji-yul?
Kam šla? Je sobota.
Jdu do práce, mám toho spoustu.
Vrátím se pozdě, takže dneska můžeš být doma.
Poslední dobou fakt maká.
I byt je uklizený.
ÚČTY
STVRZENKA
DO TOHO! TY TO DOKÁŽEŠ, JI-YUL!
BUĎ SKROMNÁ! STANEŠ SE NOVÝM ČLOVĚKEM!
Co to je?
BUDE Z TEBE NEJLEPŠÍ REDAKTORKA!
Je cílevědomější, než jsem tušil.
RUKOPISY ZASLANÉ ČTENÁŘI
HRDINOVÉ
Měla bych uklidit i tady.
A tohle musím vyprat.
MODRÁ NOC 23. DUBNA
„23. dubna“?
To je přece rukopis pana Kanga.
Takže původní název zněl Modrá noc?
Tenhle název zní líp.
Proč ho změnil?
Co je to? To je deník?
Neměla bych číst...
cizí deník.
Ale to je deník pana Kanga.
Prvního ledna 2007
mi přišel Eun-ho popřát k novému roku.
Vůbec poprvé jsme se spolu napili.
Chtěl jsem, ať ochutná různé druhy alkoholu a naučí se správně pít.
Otevřel jsem všechno, co jsem měl, včetně rýžového vína,
vína, čirokového vína kaoliang a destilátů.
Zdálo se, že alkohol snáší velmi dobře,
ale nakonec se hrozně opil.
Svěřil se mi s touhou stát se dobrým autorem.
Prý se stane vycházející hvězdou literárního světa.
Až když jsem si vyslechl dlouhou tirádu o jeho snu,
podařilo se mi ho uspat.
Ve 20 letech byl Eun-ho roztomilý.
Tak moc. Je prostě úžasný.
Dne 20. září 2007.
V rámci cvičení jsem začal chodit na túry.
Na vrcholu jsem se pokaždé bůhvíproč strašně rozesmál.
Bylo to osvěžující a hezké.
Píšu a taky
pravidelně užívám léky.
„Léky“?
On byl nemocný?
To je další deník?
Dne 20. listopadu 2008.
Navštívil mě syn.
Syn?
On má syna?
Co to?
Vy jste přišla do práce v sobotu.
Poslední dobou tvrdě pracujete.
Slečno Song.
Pan Kang Byeong-jun
se zase vynořil.
Tohle...
Tohle je jeho rukopis.
Poslední román, který prý napíše.
„Hrdinové.“
„Park Jung-hoon“?
Pan Kang byl nemocný.
A Eun-ho se o něj celou dobu staral.
Dan-i.
Kde jsi, Dan-i?
Dan-i.
Kam šla?
Dan-i, ty jsi v podkroví?
Přinesl jsem nákup.
Dan-i.
Pan Kang...
Ty se o něj staráš, viď?
V Kapyongu...
Pan Kang je v Kapyongu, viď?
Vždycky jsem se bál,
že se ta krabice otevře
a svět se dozví jeho příběh.
Kdykoliv si pomyslím, že jsem se
možná rozhodl špatně,
zděsím se kritiky a nemůžu v noci usnout.
Myslím,
že jsem snad i chtěl, ať to Dan-i objeví.
I kdyby se ke mně celý svět obrátil zády,
Dan-i zůstane při mně.
Bude mě držet v náručí
a v očích bude mít lásku.
BÁSNĚ ČTU, KDYŽ TOHO MÁM HODNĚ NA SRDCI.
OBYČEJNÉ CHVÍLE JSOU NÁHLE DŮLEŽITÉ, S TEBOU POKAŽDÉ.
KVŮLI NĚMU TOUŽÍM MILOVAT BEZMEZNĚ.
S NÍM JSEM ZJISTILA, CO JE PRAVÁ LÁSKA.
„TVÁ RUKA JE VŽDY VŘELÁ.“
„CHCI, ABY TI BYLO TEPLO.“
KDYŽ NĚCO SKONČÍ, ZBUDE PRÁZDNO A TY MŮŽEŠ ROZHODNOUT, ČÍM HO VYPLNÍŠ.
JEHO POHLED MI SVÍRÁ SRDCE.
S TEBOU OBJEVUJI SVÉ NOVÉ JÁ.
UŽ SE NEBOJÍM TĚŽKOSTÍ,
PROTOŽE VÍM, KAM JÍT. VÍM, KDE JE EUN-HO.
To jsem chtěl celou dobu slyšet.
Že to bylo správné.
Cítila jsem se hloupě, že nevím, co Eun-ho prožívá.
Představa, jak osaměle trpí, mi drásala srdce.
Musela jsem plakat,
protože jsem věděla, že nemůžu vrátit čas
a stát při něm.
Buď se pan Kang vrátil,
nebo někdo napodobuje jeho styl.
Chci, aby se celý svět dozvěděl,
že tě miluju.
Pořád na to musím myslet. V tom diáři stojí, že ho navštívil syn.
Tohle mě vždycky zajímalo.
Vždycky jsem chtěl vědět,
proč název zní 23. dubna, ne Modrá noc.
Vy odpověď znáte, že?